DEN 20 JULI 1969
Bra. 37 meter.
30 meter. 3,5 ned, 9 framåt. Fem procent.
23.
23 meter. Det ser bra ut. Nedåt en halv. Sex framåt.
60 sekunder. Slå på lamporna.
Nedåt 2,5.
Framåt. Framåt. Bra.
12 meter kvar. 2,5. Vi rör upp lite damm.
Nio meter kvar. 2,5 ned. Fin skugga.
Fyra framåt. Fyra framåt. Driv lite åt höger. Bra.
-Nedåt en halv. -30 sekunder.
Landningsljus. Slå av motorn.
Tranquilitybasen här. Örnen har landat.
-Vi ser dig komma ned, Neil. -Jag är längst ned på stegen.
Jag kliver av nu.
Ett litet steg för människan, ett enormt kliv för mänskligheten.
Tranquilitybasen, det är Houston. Ni har tillstånd att starta. Åtta, sju-
-sex, fem... Slå på första raketsteget.
-Vackert. Väldigt mjukt. -En bekväm åktur.
God morgon. Framtiden är här, det är 1990-talet.
Ett nytt årtionde av nöje och spänning.
Här kommer en trogen lyssnare, mannen ni har väntat på, Jason Grant.
-Tack, Phil. Ni har visst också tråkigt. -Jag gör mitt jobb och håller koll på dig.
-Du får inte nöjesåka med maskinen. -Om jag ändå fick.
Lyssna på oss. Hur blev det så rutinmässigt? Man kan vänja sig vid allt.
-Hämta Koreman. Jag vill fråga honom nåt. -Han är här. Vänta lite.
-Du Chuck, hur är vädret idag? -Strunta i det. Tortera inte dig själv.
-Jag är masochist. Berätta nu. -Omkring 25 grader, en bris från gulfen.
-Inte ett moln på himlen. -Var du tvungen att berätta det?
-Och du ska golfa vid 16? -Ja, det ska jag faktiskt.
Jag vill prova den nya trätrean. Enligt Harp kommer jag runt på två slag mindre.
-Jag klarar inte mer. -Jag kan nog slå vid tredje hålet.
-Där palmerna är i vägen för sandfållan. -Sluta.
Jag ser inga palmer utanför fönstret.
Du bad om det. Vad ser du, då? Något att skriva hem om?
Det gamla vanliga.
Det känns galet att säga, men jag har gjort det här för länge.
-Jag börjar inse det först nu. -Det var du som ville ha äventyr.
-Högtflygande äventyr. Det fick du också. -Kallar du det här äventyr?
-Jag är ju lastbilschaufför. -Du kanske behöver lite ledigt.
Några veckor i Mexiko när du kommer hem. Ligga på stranden, spela golf.
Jag vet inte... Jag måste göra något för att liva upp stället lite.
Den sista fronten. Rymdfärjan Camelots resor i tomrummet.
De trotsar universums oändlighet.
Den äventyrlige överste Jason Grant-
-och hans dynamiske partner kommendörkapten Ray Tanner.
Som just nu förmodligen drömmer om mat. Hallå, Houston.
När vi kommer hem ordnar vi en kampanj mot frystorkad mat. Vad sägs om det?
Ledsen. Ni kan inte hålla på och rensa luftfiltren på linguine.
-Jag är hungrig på riktig mat. -Jag bokar bord åt er på Dimitri's.
Väck Törnrosa. Den skadade fågeln kommer åt ert håll, missa inte hämtningen.
Uppfattat, Houston. Det ska bli. Jag hör av mig när vi har den.
Inte illa. Ganska snabbt.
Det är bara träningen och vanan från när jag flög från hangarfartyg.
-Och, såklart, renlevnad. -Skitsnack.
-Och ungdomlig energi. -Du är inte heller ung längre, kompis.
-Vi har våra bästa flygardagar bakom oss. -Men dina är längre bakom dig.
Du tror att du är stridspilot fortfarande. Du hade säkert ett "Top Gun"-smeknamn.
Aha. Det finns ett skäl till att du inte har berättat det för mig. Vad var det?
Okej, jag berättar mitt först. Einstein.
Jag tänkte mig ur svåra knipor i Vietnam. Einstein Grant.
Kom igen nu. Det är en order. Berätta.
Penetratorn.
Kom igen! Jag gick in längst över målet.
Libyen, Tunisien och Libanon, det var jag. Först in och sist ut.
-Penetratorn, jag älskar det. -Skit ner dig. Sir.
RADARKONTAKT
-SLR:en har hittat något. -En död satellit. Låt rymdstädarna ta den.
Nej, det är för stort. Jösses, det är nästan 400 meter långt.
-400 meter? -Ja, och det närmar sig fort.
-Chuck, spårar ni det? -Ja. Det är en galen elliptisk bana.
Bortom satelliterna, så vi har aldrig sett det.
-Ge oss en kurskorrigering härifrån. -Den innebär ingen fara för er.
Ni kommer att missa med god marginal. Vänta, vi får motstridiga budskap.
Nu, så. Det är skannat.
Är det vad jag tror att det är?
-Jag tror det. -Vad fan är det här, Jason?
Något slags skepp.
-Vi måste slå på kamerorna. -Jag tar stillbilder genom fönstret.
Strax. Jag tar oss närmare.
-Hör på, killar. -Vi lyssnar till era visdomsord, Houston.
Såhär är det. Dess omloppsbana fallerar. Det störtar snart.
-Kan det klara återinträdet i atmosfären? -Watkins här. Svar nej.
Vi vill ha en frivillig som går över. Uppfattat?
Det är frivilligt.
-Förmodligen farligt. Vad sägs, Ray? -Visst.
-Nej, jag. -Du är förstepilot och ska inte ta risker.
Skitsnack. Jag går ut.
-Jag hör bara din andning. Hur ser det ut? -Stort.
-Vilken bra beskrivning. -Jättestort.
Du har alltid varit vältalig.
Du, Ray... Kolla sensorerna efter strålning.
Jag är inom räckvidd.
Ingen avsevärd infraröd strålning. Det har varit kallt länge.
-Radioaktivitet? -Ingenting.
Helt otroligt. Inga andra ord kan beskriva det.
Vi skapar historia.
Du, partner. Ser du några små gröna killar?
Var försiktig, så de inte skjuter dig för olaga intrång.
-Något verkar stå skrivet på det. -Ser något bekant ut?
Märkliga hieroglyfer, helt olika något jag sett förut.
Jag närmar mig ett hål i skrovet.
Var försiktig. Gör inget dumt.
Det är något mer här. Jag tror att jag når det.
Det är det första jag ser som inte är sönderbränt.
Okej, jag har det.
-Vad är det? -Jag har ingen aning.
Det ser självförsörjande ut, som om det inte hör till skeppet.
Jag tar det med mig tillbaka.
-Hur mycket tid har vi? -Dra på lite nu.
Uppfattat.
Han är 14 000 år gammal.
-Det är förhistoriskt. -Det är också absurt och löjligt.
Ni såg analysen och vi har kol14-daterat flera gånger.
Vi får alltid samma resultat. Det är inget misstag.
Han och hans skepp var på månen för 14 000 år sedan.
-Det där, då? -En väldigt hård legering. Det är ihåligt.
Vi kan inte öppna det utan att förstöra det.
Ska jag verkligen meddela presidenten att vi har en uråldrig astronaut här?
Jag hade inte uttryckt det så, herr Haskell, men det är tanken.
-Vill ni se analysen igen? -Nej, men jag vill ha en kopia.
Till min rapport om er tramsteori.
Vad är det med dig? Tror du att vi hittar på alltihop?
-Ni ser det ju framför er, för fan. -Överste, alla vill förnya sin budget.
Lite mysterier och rymdhausse ger alltid NASA mer pengar. Eller hur?
Menar du allvar? Vi har visat dig alla fakta.
-Han är ju helt otrolig. -Hur vågar ni påstå att det är en bluff?
Jag påstår ingenting, men det låter mycket-
-som skiten min grabb ser på TV.
-Du har allvarliga problem, min vän! -Glöm det, han är en skithög.
Vi tar en paus och lugnar ned oss. Tar lite kaffe.
Säger du det, så.
Åtkomst godkänd.
Återge analys. Organiska kvarlevor, mänskliga.
Ålder, 14 000 år.
Vävnad rekonstrueras.
Dräkt rekonstrueras.
Skepp rekonstrueras.
Skrovmaterial okänt.
Måndamm närvarande.
Trolig härkomst, jordens måne.
Uppskjutningsplats Prometeus-kratern.
Prometeus-kratern. Prometeus...
-Statliga byggen... -Förstår jag dig rätt?
Tänker du säga att vi har riggat ett bedrägeri-
-för att få högre budget?
Min rapport kommer att tala klarspråk.
Då lämnar vi väl en egen rapport till presidentens rådgivare.
-Då kringgår ni officiella kanaler. -Det vill vi helst inte.
-Vi pratar hellre med dig. -Prata, då.
-Vi måste åka tillbaka till månen. -Lägg av nu, överste.
Bevisen pekar på en uråldrig bas där. Det måste vara viktigt för oss.
-Av vetenskapliga skäl, om inte annat... -Visst. Hör på.
Det är 20 år sen den senaste månfärden. Var ska ni hitta utrustning...
Vänta lite, det finns en Apollo-enhet på malkulor nere i Cape Canaveral.
Här har du två astronauter som gärna åker. Jag är redo nu!
Jag vet inte, du har inte tränat på länge.
Skitsnack, du vet att jag klarar det.
-Vi måste fortfarande ha finansiering. -Jag lyssnar fortfarande.
Tänk på saken. På hur presidenten ska reagera när vi säger vad vi kan hitta.
Framsteg i rymdteknik, byggtekniker, livsuppehållande system. Och vapen.
Det finns knappast några vapen.
-Du försöker övertala mig. -Jag talar om vad som kanske väntar oss.
-Eller någon annan. -Ryssarna tänker landa på månen.
Ni får inte överfalla presidenten med sånt.
-Det var bara en tanke. -Det är faktiskt oroande.
-Säkerhetsavdelningen, sergeant Peters. -Skicka ett team till isoleringsrummet.
-Skynda er, kroppen är borta! -Okej, stanna där.
-Vad tror du? -Att vi har honom.
-Smart att ta upp ryssarna. -Jag visste att det skulle störa honom.
-Vi borde sätta in dödsstöten. -Jag är redan på väg.
Jag vill döda maskinen. Kom igen!
-Det måste gå genom officiella kanaler. -Det har jag inga problem med.
Innan presidenten fattar sitt beslut gäller det rikets säkerhet.
-Ingen utanför får veta något. -Därför måste vi flyga uppdraget.
Vi behöver bara ta in en utomstående. Major George Beck.
Han flyger i omloppsbana och vi går ned.
Han håller ställningarna tills vi kan åka hem.
Så ni inte bara väljer ut teamet, utan leder också uppdraget?
-Våga inte göra det här utan mig. -Eller mig.
-Det är upp till presidenten. -På din rekommendation.
Jag har missat månen förut. Inte igen.
Löjtnant, svara. Det är viktigt. Kom till källarplan 2 med alla era mannar.
-Korridor 5C. Ta med er varenda vapen. -Vad gäller saken?
-Det är något enormt här. Vi vet inte vad. -Okej, vi kommer.
Vi tar inte skit från maskiner.
-Vad fan händer? -Inbrott i källaren! Stanna där!
Skärp er! Inta era positioner!
Ladda vapnen!
-Ge eld på min order. -Vänta! Ge inte eld.
Gör ingenting dåraktigt. Det är ett stort ögonblick för mänskligheten.
Vi har chansen att kommunicera med en icke-mänsklig intelligens.
Vi kan inte möta den med fientlighet och vapen.
-Nej! -Vi vill dig inget ont.
Vi vill etablera kontakt.
Förstår du?
Den ser honom.
Snälla.
Ge oss ett tecken.
-Ge den jäveln! -Öppna eld!
Den jäveln!
-Vet du vad jag tänker? -Ja, det gör jag. Det är en bra idé.
Kom igen!
Har du bestämt dig nu?
-Du vinner, pappa. -Gubben kan fortfarande.
-Eller hur? -Visst, pappa.
-Är du hungrig? -Utsvulten.
-Hamburgare och pommes frites? -Det låter toppen.
Mamma äter bara hälsomat nu. Hon är fettmotståndare.
-Inget fel med det. Hur är det med henne? -Hon är fortfarande ihop med Alan.
Han har köpt en sandloppa som matchar surfbrädan och sysslar med bodybuilding.
-Mamma med. -Lyfter din mamma skrot?
Hon säger att hon vill lära känna sin kropp.
Kul för henne. Jaha, då blir det flottiga burgare.
-Men berätta inte det för henne. -Okej.
Hallå? Hej, Ray. Jag mår bra.
Skolan är som den är. Ja, pappa står här. Vänta lite.
Jag tror att han är packad.
Hej, partner. Vad är det? Ta det lugnt.
Dämpa dig, för fan.
Du kan väl komma hit ett tag? Jag hämtar dig.
Nej, jag menar det. Vänta lite, så kommer jag.
Gör ingenting, säg ingenting. Okej?
-Fan också. -Vad händer?
Jag får hämta honom, han tjattrar om hemligstämplade saker.
-Går det bra? -Visst, pappa.
-Titta på Godzilla tills jag är tillbaka. -Okej.
"Du är kul, Alice. Du är kul."
"En vacker dag skickar jag dig till månen!"
-Ralph Kramden. -Nu får du inte mer.
Jag skulle inte skicka dig till månen ensam. En usel öl kan jag väl få?
Det där är uselt öl.
Det blir din sista, mångubben.
-Det gäller din vän också. -Herregud, sista?
Helt otroligt. Ingen respekt för oss rymdhjältar.
-Du har rätt, men det ska vi ändra på. -Ja, för fan.
-Har du ringt Jason än? -Han kommer hit för att tysta mig.
-Han kommer inte om jag ber honom. -Nej, verkligen inte.
-Vad fan sysslar ni med? -Georgie och jag har något att berätta.
-Ja, säkert. Ska vi dra oss tillbaka? -Hur låter berömmelse, lycka och damer?
-Jättebra. Nu går vi, Penetratorn. -Penetratorn! Okej, Einstein.
Vill du vara på omslaget till "Newsweek"? Vi kan fixa...
-Intervjuer. Filmer. -De gör en film om ditt liv.
-Vad babblar du om? -Din barndomsdröm.
Mot stjärnorna.
-Lägg av nu, Ray. -Nu behöver jag inte höra mer gnäll...
...om att vara för ung på sextiotalet och för gammal på åttiotalet.
-Lägg av, gamle vän. -Minns du att jag pratade om Francine?
Hon jobbade i farkostmonteringen.
-Hon var väl gyttjebrottare? -Nej, det var Arlene.
Francine ringde igår kväll.
Det här är hemligt.
Och?
Uppdraget, det blir av.
De ska skjuta upp den sista månlandaren och det har högsta prioritet.
-Herregud. Är du säker? -Ja, jävligt säker.
Vi ska undersöka rymdlikets bas och den där skrothögen vi fick med oss.
Vi ska kolla om det ligger fler såna där uppe som väntar på att öppnas.
Grabbar.
Vi ska söka upp och förgöra på den jävla månen!
Ett vrål som får jorden att skaka som inte har hörts på 20 år.
-Berätta, herr Cronkite. -Saturn 5...
...lyfter än en gång från sin uppskjutningsplats mot Floridas himmel.
Kom igen, älskling.
Ja!
Hallå! Var det någon som ringde efter en taxi?
Vet du vad jag alltid har velat göra?
Det här.
Bravo.
-Varför ville du göra det där? -Vilken hjälte, som kommer till månen...
...och står på öronen.
Det var ju inte direkt öronen.
-Vi får hoppas att inget värre händer. -Vad är det? Är du nervös?
Ja. Själv ser jag inte fram emot att springa på-
-en till zombierobot som bygger sig själv av skrot och överblivna likdelar.
-Det är ju därför vi är här. -Visst, då får han din kropp.
Kom igen, Ray. Slappna av. Det låter inte som den berömde Penetratorn.
Jag vill ha min gamla F-14. Den kärran kunde ha flugit oss ur vad som helst.
-Vad har vi gett oss in på, egentligen? -Det vet vi inte.
Vi kollar kontakten med omloppsfarkosten. -George, hör du oss?
Jag hör dig, Jason. Spårningsnätverk etableras.
Jävlar. Jag glömde grabbens frisbee där uppe.
-Jag lovade att försöka kasta den. -Jag skulle gärna kasta ned den.
-Den jäveln hade flugit flera kilometer. -Nästa gång, kanske.
Fortsätt i den riktningen, så når ni målet om tolv minuter.
Uppfattat. Var på alerten. Vi kan behöva komma härifrån snabbt.
Houston, hör ni mig? Team Argo är iväg, ankomst om tolv minuter.
Terrängen är kuperad.
Övervaka medan du är inom räckvidd.
Uppfattat och förstått.
Lugn, Chuck. Jag tar hem dem levande.
Vilken syn. Otroligt.
Titta. Vad är det? Is?
-Förlåt, jag är en sån turist. -Du hade beundrat djungeln i Vietnam.
Under kriget.
George, hör du oss? Hur ser målet ut där uppifrån?
-Det ser dödsenkelt ut. Inga problem. -Du, säg inte "död".
Jag visste inte att du var så känslig.
Tja, älskling... Ajdå.
Vi måste lämna rovern. Backen är för brant.
Den klarar sig här. Vi sparar på batterierna till senare.
-Nå, gör du mig sällskap? -Jag trodde aldrig att du skulle fråga.
-Efter det här åker jag gärna igen. -Jag åker gärna nu.
Jösses.
Inte konstigt att den inte syntes från omloppsbanan.
Gud, är det till oss?
-Ser du någon annan häromkring? -Hörni, vad händer där nere?
En bas. Det är verkligen en jävla bas.
-Och vi är inbjudna. -Ja, men vem är vår värd?
Jaha, då var vi framme.
Helt otroligt. Nu kör vi.
Jösses.
Vänta. Vi glömmer något.
Herregud.
-Vapen på månen. -Det är vi nog inte först med.
Dåså.
Något slags ceremonihall. Kanske något religiöst.
-Bröllop. Nattvarder. -Dop. Bar mitzvor.
-Väckelser. Människooffer. -Gruppmeditation.
Vad tycker du? Strunt samma, jag vet vad du tycker.
Det är en kvinna.
Jag undrar vem hon var och vad hon gör i den här.
Herregud, hon lever.
Ge mig ett handtag, Ray.
-Kom, vi har dig. -Allt kommer att ordna sig.
Akta, släpp henne inte!
Titta, för fan! Vi är människor!
Kan du prata med oss? Kan du säga ditt namn?
Vad gör jag? Hon kan inte engelska.
Jason. Jason.
Mera. Mera.
Mera? Vilket fint namn.
Ray.
Ray?
Okej.
Det var länge sedan, Mera.
Team Argo, hör ni mig?
Team Argo? Svara, killar. Det är viktigt.
Svara, snälla.
-Vi hör dig, Argo Ett. -Kolla månlandaren, den verkar röra sig.
Hälften av sensorerna har slocknat.
-Och överraskningen? -Den fungerar, men nästan inget annat.
Ta er tillbaka, ni ska ta er hem i den.
-Ja, men... Hon, då? -Vet inte. Vi kan inte lämna henne här.
Vänta. Skulle den funka efter alla århundraden?
-Hon verkar tro det. -Vem pratar ni om? Vad händer där nere?
Vi berättar på tillbakavägen. Avvakta.
Vad i helvete var det?
Kalium.
Houston, hör ni mig?
-Rapportera teamets status. -De återvänder till landningsplatsen.
De har hittat något eller någon. Vi vet inte vad vi har att göra med.
-Jag sänder höghastighetsstörning. -Uppfattat, Argo Ett. Avvakta.
Jag önskar att jag kunde göra något.
Kalium kanske är verktyg eller vapen de tappade kontrollen över.
-Eller utomjordingar. Bara Mera vet det. -Hon kan berätta när hon lär sig prata.
Team Argo, hör ni mig? Kan ni inte gasa på lite, era stjärnor?
-Så nu ska det gå fort. -George, var är vi?
Tre minuter från landningsplatsen. Ni bör se månlandaren.
Vi ser ingenting.
-Kolla dina värden. -De är normala.
Fan också.
Den är borta.
Kalium.
Vet du vad?
De där Kalium gör mig irriterad.
Jag förstår dig.
Det är spår överallt, vi bör kunna följa dem.
Vi åker.
Den här tar sig inte mycket längre. Batterierna är nästan slut.
Jaha. Det var det.
-Reservkraften? -Den satte jag på för länge sedan.
Okej, Einstein. Vad gör vi nu?
-Vi går. -Gå? Varför tänkte inte jag på det?
Hon undrar säkert vad vi gör.
Det undrar jag med.
-Vilken otrolig utsikt. -Synd att vi inte får njuta av den.
-Jason, Ray. Ser ni månlandaren? -Inte än, bara en massa spår.
-Hittar ni den inte, så är ni illa ute. -Jag hatar när du överdriver, George.
Vi är inte redo att bosätta oss här.
Herregud.
Nu vet vi vad Kalium har sysslat med i 14 000 år.
-Det verkar som att de tänker flytta. -Stanna här och täck mig.
Du ska inte ge dig på något sånt ensam. Inte igen. Jag följer med dig.
Okej, partner. Då kör vi.
Tack, Mera.
Där hemma hade vi sagt att du fick mig ur knipan.
Vår rymdhjälte här verkar ha... Stått på öronen igen.
Vad i helvete?
Kom an då, din jävel!
Ta det lugnt, partner. Jag tar dig hem. Det ordnar sig.
-Du, vet du vad jag tänker? -Vadå?
Snacka inte skit, gamle vän.
Jag... Ska ingenstans.
Lägg av. Du klarar dig.
Team Argo, svara. Hur gick det?
Vi blev anfallna. Ray är skadad. Jag hör av mig.
Jag har också problem. Ingenting fungerar.
Instrumenten fungerar, men omloppsfarkosten svarar inte.
Något drar mig ur omloppsbanan. Jag störtar! Den faller i bitar!
Håll ut. Motverka det med raketerna.
Det gör ingen nytta, Jason.
Herregud.
Argo Ett, detta är Houston. Vad har ni för typ... Vänligen svara.
Vad händer? George, är allt bra?
George har...
Vår länk är borta.
-Jason, kom ihåg... -Vadå?
Vi tar ingen skit-
-från maskiner.
Eller hur, Jason?
-Eller hur? Eller hur? -Nej, vi tar ingen skit.
Ray!
Herregud.
Hur fan kan du ge upp när jag behöver dig som mest? Du ger alltid upp!
Vet du vad jag tycker?
Nej, jag mår bra.
Gud...
Tänk, för fan. Tänk.
Jävla klantarsel. Jag borde ha insett faran.
Jag skulle ha lyssnat på Koreman och låtit någon annan åka.
Någon...
Yngre.
Jag var galen som gav mig på skeppet.
Jag klantade mig.
Ray är död.
Mera...
Jag väckte dig och nu kommer du att dö med mig.
Jason...
Ray!
Herregud, Ray. Vad har de gjort med dig?
Om de tar sig till jorden...
På ett eller annat sätt måste jag stoppa dem.
Vi är i deras skepp.
Herre Jesus.
Det är allt vi är. Reservdelar.
Det var det som hände ditt folk.
Med lite tid kanske vi kan ta oss härifrån.
Vi tar ingen skit från maskiner.
Det här är vägen ut.
De lär sig aldrig.
Vi har klartecken att starta huvudraketen. Sju, sex.
Huvudraketen startad. Tre, två, ett.
Genskjutningsuppdraget har lyft.
-Intrepid är förbi tornet. -Efter 10 sekunder ser det bra ut.
-Huvudmotorsekvens bekräftad. -Uppfattat. Det är lite skakigt här uppe.
Invänta tippning och NBP.
Tippning utförd.
NBP intagen.
Minskar gaspådraget.
-Okej, nu blev det bekvämare. -Uppfattat. Ni lyfte lite tidigt.
-Efter två minuter kan ni köra SRV-7. -Uppfattat, Houston. Vi är beredda.
Separation från startraket om fem sekunder.
Houston, vi har separerat. Det känns bra.
Bekräftat vid 2 minuter och 50 sekunder. Ni kan slå av huvudmotorn.
Vi förbereder.
Det ser bra ut, Intrepid.
-Houston, huvudmotorn avslagen. -Bekräftat. På dem, Intrepid.
Så långt, allt väl.
Tar vi oss till skeppets kärna, så bör vi kunna färdas i hela dess längd.
Nu gäller det.
Viktlöshet. Hoppas jag.
Mera. Kom.
Kom nu.
Såja. Håll i dig. Håll i dig, bara.
Det är en hel invasionsarmé.
Och det är dit de är på väg.
-Rapportera status, förbered genskjutande. -Vi är i omloppsbana. Vi är framme.
-Var är skeppet? -10 000 kilometer bort, på väg mot er.
-Ha fingret på avtryckaren. -Uppfattat, Houston.
Nu har jag något.
Bekräftat.
Herregud.
De fick upp en.
Tack ändå.
Det är månlandaren.
Den sista utrustning de behövde för att bygga klart skeppet.
Och de väntade i 14 000 år på att vi skulle komma med den.
Alla stridsrobotar armerade. Jag vet inte om de räcker för att stoppa det där.
Ni är allt vi har, Intrepid. Missa inte.
-Intrepid är borta! -Vad är er status, Intrepid?
-Inga skador. -Kan ni anfalla?
Våra robotar når inte fram. Vi är försvarslösa.
Jag önskar att du hade fått träffa min son, Mera.
Jag önskar...
Nu får de en överraskning.
Så.
Nu är det över.
Ni har tillstånd att öppna eld, men våra data tyder på att månlandaren är där inne.
Det kan Grant och Tanner också vara. Utan bekräftelse har ni order att ge eld.
Förstår ni?
-Förstår ni? -Förstått.
Vet du vad jag tror? Jag tror att det fungerar.
Det fungerar!
Grant? Hör du mig? Svara, snälla!
Statliga byggen...
Ett stjärnflyg.
Ett stjärnfall, heter det.
Men varför "fall"?
Stjärnor kan inte falla.
Det är bara ett talesätt, som alla andra ologiska uttryck du hört ikväll.
Strunt samma.
Det är så svårt.
Uttryck. Talesätt.
Det har varit svårt för mig.
Jason.
När jag blev utvald-
-att föra vidare varningen, så sa jag nej.
Jag ville stanna.
-Kanske till och med dö. -Jag vet.
Men det var min plikt.
Men det är över nu.
Jag är glad över att få vara med dig.
Ja, det är över.
-Övervakningsstationen, Watkins. -Bra att jag fick tag på dig. Jason här.
-Hej, Jason. -Kan du göra mig en tjänst?
Utanför protokollet.
Har ni spårat några vrakdelar från Kalium-skeppet?
Som sagt, när du hade sprängt det fanns det ingenting kvar.
Jag vet, men jag tänkte...
Efter alla månader kan ni ha hittat något.
Vi har koll på allt skrot där uppe. Allt annat hade brunnit upp, vet du ju.
-Glöm saken. -Ja. Visst.
-Ursäkta att jag störde. -Inga problem, Jason. Vi hörs.
Ja, det gör vi.